15.+november+2012

Indledning

> >
 * Udsigtspunkt og problemstilling
 * Fokusområder
 * Antagelser
 * Læring kan ** biopsykologisk defineres som processer, hvorved der dannes nye, neurale mønstre i hjernen/kroppen og/eller allerede etablerede mønstre forstærkes eller svækkes.
 * Læring kan ** biopsykologisk defineres som processer, hvorved der dannes nye, neurale mønstre i hjernen/kroppen og/eller allerede etablerede mønstre forstærkes eller svækkes.


 * Læring kan ** psykologisk defineres som processer, hvorved en person tilegner sig ny kompetence.


 * Læring kan ** pædagogisk defineres som processer, hvorved en person tilegner sig tilsigtet kompetence.

Man kan sige, at en person, der lærer, også "konstrueres" eller "dannes". Hvis der er tale om en høj grad af individualitet og oprigtighed i læreprocesserne, kaldes det i den pædagogiske verden ofte for "dannelse", mens der snarere tales om "uddannelse", når læreprocesserne primært er bestemt af læreplaner og uddannelsesinstitutioner. || > > > >
 * Metodeovervejelser
 * Definition af nøglebegreber
 * Diskussion af nøglebegreber
 * Konklusion
 * Evt. Perspektivering

I det medialiserede samfund ikke bare øges informationsmængden, men også adgangen dertil bliver til stadighed lettere, hvilket afstedkommer et behov for nye navigeringsstrategier. Medialiseringen giver samtidig mulighed for, at man ikke længere kun er passiv modtager af information, men nu også har mulighed for at være medproducerende. Skal skolen afspejle udviklingen i det omkringliggende samfund, er det nødvendigt, at der tages højde for ovenstående forandringer. Dette betyder ændringer i dels den gængse opfattelse af lærerrollen - eksperten -, og dels de didaktiske overvejelser som læreren gør sig i forbindelse med sin undervisning. Det betyder bl.a., at det ikke længere er tilstrækkeligt at stille opgaver i og spørgsmål omkring faktaviden, men i højere grad handler om at anvende og forholde sig til denne i nye sammenhænge. I forhold til denne kulturændring på skolerne, ser vi læringscenteret som et vigtigt omdrejningspunkt og en vigtig sparringpartner i forhold til den enkelte lærer. Som medarbejder på læringscentret - læringsvejleder - har vi til opgave at sparre med og vejlede vores kollegaer i forhold til brugen af medier i undervisningen, digitale såvel som analoge, og dermed også i medialiseringens betydning for lærerens didaktiske overvejelser.

Fokusområder

Vores fokus er følgende:

- Vi undrer os over om og i så fald hvordan, der kan bygges bro mellem det medialiserede samfunds krav til informationskompetence og lærerens didaktiske overvejelser.

- Har det betydning for skolen som organisation?

- Hvilken rolle spiller skolens læringscenter ift. ovenstående?

Antagelser

- Skolen halter bagefter udviklingen i samfundet(medialiseringen).

• Viden har udviklet sig fra at være statisk og ekspertgenereret til i højere grad at være dynamisk, demokratisk og brugergenereret.

• Hvis skolen skal imødekomme dette ændrede videnbegreb, er det ikke længere muligt at tale om læreren som eksperter, men som konsulent.

• Læringscenteret er en vigtig faktor i udviklingen af en ændret lærerrolle.

- På skolerne dominerer stadig en didaktisk rutine med udgangspunkt i faktaviden og emnearbejde

Bør vi have en antagelse med omkring læringscenterets nuværende rolle? Måske i stedet for den, som vi nu har om læringscenteret, som så i stedet kan bruges i konklusionen? Hvordan kan man arbejde med informationsprocesser og -praksis i en skole der er udfordret af medialiseringen(skolekulturen), og hvilken betydning har denne for vores opfattelse af begreber som viden og læring? Underspørgsmål: Hvilen rolle spiller læringscentret i dette felt og hvilke diskurser er i spil omkring begrebet informationskompetence?

= Teoretiske overvejelser og nøglebegreber =


 * Læring **

Læring er noget mangfoldigt, der kan ske på mange måder, og det er vanskeligt styrbart. Der findes ikke meget sikker viden om, hvordan man egentlig lærer. Man kan sige mere om, hvad der sætter læring i gang, og hvad der hæmmer og fremmer god læring. //Læring sker, når ens helhedsforståelse bryder midlertidigt sammen. Så er man nødt til at gøre noget for at få den genoprettet, for mennesket kan ikke lide, når verden ikke giver mening. Dér begynder læringsprocessen.// [1]

Vi har i denne opgave valgt at tage udgangspunkt i det kognitiv læringsbegreb og herunder social baseret læring. Læring kan forstås som en aktiv, kognitiv tilpasningsproces, dvs. som en proces, hvor der foregår en form for mentale (re-)organiseringer af den måde man tænker og opfatter verden på. Den kognitive proces finder sted, fordi man hele tiden må konstruere eller rekonstruere ens syn på verden, jo mere man lærer den at kende. [2] Med andre ord kan læring således opfattes som en psykisk begivenhed, hvorigennem man udvikler og ændrer ens oplevelse af, hvordan verden er skruet sammen. // Et studie udført af Socony-Vacuum Oil Company viser at studerende lærer: // – 10 % af hvad de læser – 26 % af hvad de hører – 30 % af hvad de ser – 50 % af hvad de ser og hører – 70 % af hvad de siger – 90 % af hvad de siger og gør || Læring kan forstås ud fra adaptationsbegrebet, der er udviklet af den schweiziske erkendelsesteoretiker Jean Piaget. Adaptation er en form for kognitiv tilpasningsproces, der består af to forskellige delprocesser: assimilation og akkommodation, der foregår samtidig. I assimilationsprocessen får man tilpasset og reduceret nye erfaringer, så de passer ind i deres eksisterende erfaringsmængde – i et eksisterende ’skema’. I akkommodationsprocessen opbygger og udvikler man derimod deres kognitive strukturer, så de matcher deres nye erfaringer i et ændret skema. Idet assimilationsprocessen og akkommodationsprocessen foregår samtidig, men er to forskellige og modsætningsfyldte processer, er adaptationsprocessen en dynamisk proces, hvor forholdet mellem de to forskellige delprocesser søges stabiliseret af elevernes kognitive funktion, som Piaget kalder for ’ligevægt’ [3]. Det vil sige, at man som underviser skal være opmærksom på at balancere mellem at tilbyde eleverne ny viden, som kan ’forstyrre’ og rekonstruere nye kognitive skemaer, og på den anden side være endnu mere skarp på, hvordan man kan formidle viden på en måde, så den læner sig op ad noget, eleverne allerede kender. Illeris, Birgitte Holm Sørensen og andre pointerer at læring er noget der foregår i en social kontekst og som konstrueres i hovedet på den enkelte i stadigt samspil med omverdenen. Mange sociale interaktioner, der forekommer løbende gennem en dag eller en periode mellem eleverne, har betydning for deres læreprocesser. Det er et generelt træk, at eleverne søger at gøre noget sammen med andre. Men også når de arbejder med individuelle opgaver, foregår det i samspil med andre – enten for at få hjælp eller for at få inspiration. Digitale artefakter side 110 i skole 2.0 Den sociale dimension i læreprocessen sætter sig kraftigt igennem i en skolekultur, hvor kommunikationen ikke alene er styret af læreren, som det var tilfældet i den tidligere klasseundervisning, men hvor de kommunikative interaktioner foregår på kryds og tværs mellem eleverne imellem og mellem lærere og elever. Læreren skal derfor være forandringsagent [4]. Læreren kan ikke regne med at styre elevernes læring, for læringen sker i hovedet på den enkelte og stadig samspil med andre. //En lærer kan håbe på at kunne instruere og inspirere eleven, men eleven skal selv beslutte: 'Dét vil jeg lære'. **[5]**// Viden bliver ikke noget, der som sådan skal “overføres”, men noget som genereres igennem deltagelse og kan i princippet foregå hvor som helst. Ved at betone en relationel forståelse af læring og viden bliver forudsætningen for læring at få // adgang // til deltagelse i praksisfællesskaber (wenger)
 * Passiv versus aktiv læring **
 * Passiv versus aktiv læring **

Foranderlighed, uforudsigelighed og kompleksitet kendetegner samfundet i overgangen fra industrisamfund til vidensamfund. Vores handlerum som undervisere bør være proaktivt og orienteret mod fremtiden. Læring og web 2.0 informationskompetence. // Læring er ikke noget der foregår på bestemte steder og til bestemte tider, dvs. skolen mellem 8-15 eller i livsforløbet fra 7 årsalderen til man bliver voksen. Læring er noget der foregår alle steder og hele tiden. Her bliver informations- og kommunikationsteknologi vigtig for denne teknologi giver den enkelte mulighed for i langt højere grad selv at tilrettelægge læringsforløb. Hvor man tidligere var afhængig af skolelærere, lærerbøger, klasseværelser og biblioteker bliver det i stigende grad muligt at uddanne sig via elektronisk formidlede ressourcer og fællesskaber. // Note http://www.it-strategi.uvm.dk/forfatter/showinfo.php3?id=55&type=preview

Nye kompetencer
Quotrups redegørelse for at der er i et hyperkomplekst samfund er brug for Når vi gør brug af Der er behov for nye kompetencer hos den enkelte. Men hvilke? Budene har været mange, men jeg synes vi savner en systematisk begrundelse og klassifikation. Mit forslag er, at man ud fra beskrivelsen af samfundet som hyperkomplekst kan inddele begrebet kompetence i tre typer: refleksionskompetence, relationskompetence og meningskompetence: // Refleksionskompetence // (som også kan kaldes læringskompetence) er den kompetenceform, der er baseret på selviagttagelse. Selviagttagelse er et grundvilkår for et hvilket som helst psykisk og social system, som jo eksisterer i kraft af sig selv, og som fungerer og udvikler sig på basis af det, det allerede ved og mener. Men i et hyperkomplekst samfund, der er karakteriseret ved globalisering og accelerende forandringshastighed, er evnen til at iagttage sig selv desto vigtigere, fordi henvisning til uforanderlige normer ikke er tilstrækkelig til at kunne holde trit med det ydre kompleksitetspres fra begivenheder og forandringer, som melder sig globalt. Her er det nødvendigt løbende at kunne fortolke og forandre sine egne kriterier for iagttagelse, kommunikation og handling. // Relationskompetence // (som også kan kaldes kommunikationskompetence) er den kompetenceform, der er baseret på fremmediagttagelse. Også fremmediagttagelse er naturligvis et grundvilkår for et hvilket som helst psykisk og social system, som jo eksisterer i kraft af differentieringen mellem selv og omverden, men i et hyperkomplekst samfund, der er karakteriseret ved at antallet af forskellige situationer og omverdensrelationer vokser fra dag til dag, er evnen til at sætte sig i den andens sted og etablere kommunikative relationer vigtigere end den nogensinde har været. Evnen til at relatere sig til den eller det fremmede ud fra en viden om på den ene side hvad man selv står for og på den anden side at verden også godt kan fortolkes anderledes, er den anden basale kompetenceform i et hyperkomplekst samfund. // Meningskompetence // er den kompetenceform, der er baseret på iagttagelse af iagttagelse, dvs. på evnen til at kunne iagttage de fællesværdier, som et givet kollektiv normalt er blindt overfor. Uanset samfundets forandringshastighed vil det altid stabilisere sig i en - måske bare midlertidig - meningshorisont, som ikke tilhører den ene eller anden kommunikationspartner, men som er fællesskabets, det sociale systems kollektive værdigrundlag. I forhold hertil er det afgørende dels at kunne identificere og respektere et sådant fællesgrundlag, dels også - i forandringsprocesser eller når ét socialsystem, dvs. én gruppe eller én organisation, møder et andet - at kunne vide, at også meningshorisonter kan være anderledes. Det er denne kombination af refleksionskompetence, relationskompetence og meningskompetence der udgør det hyperkomplekse samfunds samlede kompetenceprofil. Ved at udvikle et sådant sæt af kompetencer vil det enkelte individ dels lære at lære og omlære individuelt, dels at lære og omlære kommunikativt, og endelig at lære og omlære i og som et socialt fællesskab.

Note http://www.it-strategi.uvm.dk/forfatter/showinfo.php3?id=55&type=preview
 * 1) At begrundelsen for relevansen af IT for læring skal findes uden for IT.
 * 2) At hovedudfordringen for de mennesker, der uddannes, er at håndtere kompleksitet.


 * 1) At den nuværende pædagogiske teori, planlægning og praksis (ikke mindst den IT-orienterede) er på nippet til at kamme over: I sin begejstring for "læring" glemmer den undervisning, i sin begejstring for "kompetencer" glemmer den kvalifikationer og dannelse.

// Hvordan uddanner vi lærere og elever til denne // foranderlighed, uforudsigelighed og kompleksitet? Det gør vi ved at oparbejde den lærende organisation. I et samfund der hele tiden ændrer sig og derfor også forandrer sine kvalifikationskrav, skal personer såvel på arbejdsmarkedet som i det civile liv have dynamisk og generaliserbar viden. De skal besidde kompetencer, dvs. anden ordens viden: Viden om videnstilvejebringelse. Den basale færdighed er analytisk: Man skal kunne analysere en situation og herudfra identificere eller udvikle en løsning. Note http://www.it-strategi.uvm.dk/forfatter/showinfo.php3?id=55&type=preview


 * Den lærende organisation **

Senges fem discipliner: > Ikke kun på arbejde for at tjene penge. > Personlige behov driver mig. > Overensstemmelse mellem ord og handling (beherskelse). Skal dette opretholdes i det medialiserede samfund, skal handlingen ændres! > Reflektionsevnen > Forforståelse skal udfordres/forstyrres.* > Evnen/viljen/sårbarheden/stilstand > Mentale tilstande råder uden bevidst stillingtagen. Kan komme igennem dialog.* > Korte kampagner vs. Visioner. > Fælles visioner giver grobund for ændring af kultur. > Udvikling sker nede fra og op.* > Langtidsengagement giver grobund for fælles visioner. > Det, vi gør hver for sig og sammen, peger mod det samme og er ikke adskilte. > 1+1=3* > Synergieffekt i det gode team. > I det daglige skabes rum for refleksion og dialog > udfordre/påvirke/lære af hinanden* > Binder de 4 øvrige sammen i en gensidig nødvendighed. > De 4 discipliner kan ikke stå alene. > Organisationens problemer skyldes ikke nødvendigvis omverdenen. > Organisationen skal forholde sig til ekstern og intern udvikling. [] == De 5 discipliner kan både bruges til at se på skolen som helhed, men også til at se på et team, f.eks. læringscenteret. Læringscenteret skal have fagfaglighed inden for læring. Vi skal være på forkant i for hold til hvad læring er i det ”gældende” samfund. Det betyder (her), at vi (først) skal udfordre lærernes mentale modeller og (dernæst) vejlede dem i processen med (igen) at få ord og handling til at mødes. ==
 * 1) ** Personlig beherskelse. **
 * 1) ** Mentale modeller ***
 * 1) ** Fælles visioner **
 * 1) ** Teamlæring **
 * 1) ** Systemtænkning **
 * = hvor læringscenteret kan spille en rolle.

== Vi kan aldrig gøre eleverne informationskompetente, hvis vi ikke forstår, hvor komplekst et begreb det er. I det medialiserede samfund går vejen til information ikke nødvendigvis igennem læreren. Al information er tilgængelig uafhængigt af tid, sted og rum. Derfor er det ikke interessant at stille opgaver kun i fakta. Læringsprocessen vil blive begrænset, idet den vil handle om kvalifikationer i søg og find jf. Qvortrups første ordensvidensniveau. Hvis læringsprocessen ikke skal stoppe her, og vi skal bevæge os op til anden og tredje ordensniveau, er det vigtigt at opnå kompetencer til at vide, hvornår man har et informationsbehov, hvor og hvordan information søges, kritisk vurdere den indsamlede information, strukturere informationen samt anvende den strukturerede information til at skabe sig ny viden. (husk perspektivering – svært i folkeskolen). // Gerne konkrete, didaktiske overvejelser her. // ==

· Skole 2.0 side 118
== Forståelsen for kompleksiteten i begrebet informationskompetence må nødvendigvis ændre lærerens læringsmål og didaktiske overvejelser samt lærerens rolle overfor eleverne. (også elevernes og forældrenes syn på lærerrollen). Informationskompetence er, selvom det er et komplekst begreb, kun den nuværende repræsentant for et foranderligt samfund… I morgen er det noget andet. Derfor er det nødvendigt med en lærende organisation. ==

== Hvis vi skal være med til at (ud-)danne eleverne til et hastigt omskifteligt samfund og en fremtid, som bliver stadigt sværere at forudsige, er det nødvendigt med en organisation, som er gearet til denne omskiftelighed, altså den lærende organisation. ==

Lærerrolle – Skolen som lærende organisation – kap. 3
VIDEN I overgangen fra industrisamfund- til vidensamfund der forsvinder de traditionelle produktionsformer og produktionsvirksomheder og bliver erstattet af organisationer baseret på viden. …//Begrebet vidensamfund indikerer at alle dele af samfundets organisatoriske, institutionelle og professionelle aktiviteter er blevet videnbaserede.**[6]**// Dette fokus på viden gør at abstraktionsniveauet skal være højere, samfundet er mere komplekst. rationalitet og effektivitet og færdigheder systematiske og rationaliseringstænkende skole. Et hvert samfund har sine egne institutioner, herunder også skoler. Fra 1890'erne til 1960'erne ændrede den danske skole sig fra landbrugssamfundets borger- og almueskole til industrisamfundets systematiske og rationaliseringstænkende skole.

Professor Steen Hildebrandt fortæller om samfundets prægning af skoleformen og beskriver den nuværende udvikling hen imod videnssamfundets skole.

Industrisamfundets udvikling handlede meget om maskiner, om rationalisering og om at sætte alt i systemer. Det gjaldt også i skoler, på hospitaler og i andre institutioner. Denne udvikling har været med til at skabe det danske velfærdssamfund.

Men nu er kloden blevet langt mindre og befolkningstallet mangedoblet, og derfor er vi på vej mod et samfund baseret på viden, innovation, netværk og bæredygtighed.

Derfor mener Steen Hildebrandt, at det er nødvendigt at tage afsked med industrisamfundets skole og i stedet tale om en skole, der er baseret på kompleksitet, vidensdeling og samarbejde. Disse arbejdsopgaver er ganske få og rutinepræget det betyder også at de job …. Kræver meget begrænsede færdigheder…

- information er data lagret på et medie, viden bæres af et menneske. [7] Viden konstrueres kognitivt i det menneskelige hjerne mennesker kan vide noget det kan en bog ikke. [8]
 * Hvad er forskellen på information (adgang i samfundet i dag) og viden

I afklaring af begrebet viden tager vi udgangspunkt i Lars Qutroups vidensbegreb og hans kompetenceniveauer. Han opererer med fire vidensniveauer og herunder 4 vidensformer.


 * I vores forståelse af den første vidensform ’kvalifikationer’, ser vi kvalifikationer som evnen til udelukkende at søge information og hente faktuel viden.

// Energiformer //


 * I vores forståelse af den anden vidensform ’kompetence’, ser vi kompetence som evnen til at kunne reflektere over faktuel viden opnået i det første niveau og anvende denne viden i nye sammenhænge.

// Energiformer //


 * I vores forståelse af den tredje vidensform ’kreativtet’, ser vi kreativitet som evnen til at kunne kombinere allerede erhvervet viden - opnåede kvalifikationer og kompetencer i de to tidligere vidensformer - på nye måder (perspektivering) og dermed kunne producere ny viden.

// Energiformer //


 * I vores forståelse af den fjerde vidensform ’kultur’, ser vi kultur som evnen til at have en forståelse for den kontekst hvori man selv og andre danner viden. Denne forståelse giver mulighed for at ændre kulturen.

// Energiformer // I vores forståelse af denne model er det vigtigt at pointere at modellen er trinvis. Den ene vidensform er ikke bedre end den anden men de forudsætter hinanden. Modellen skal forstås således, at de højere niveauer inkorporere de lavere. For at kunne befinde sig fjerde vidensform skal man altså have været igennem de lavere niveauer.

OCED Heartgraves side 185 - To undersøgelser.


 * Vi vil definere begge begreber og skelne imellem dem
 * Vi vil diskutere hvor de to begreber giver mening
 * Husk eksempler fra Uglegårdsskolens bibliotek eleven, læreren, læringsvejlederen, organisationen i diskussionsdelen.
 * Viden og digitale medier artefakter
 * Hvad betyder videnssamfundet/informationssamfundet for viden – historisk rids – hvad har det betydet for vidensbegrebet.



Eksempel fossile brændstoffer kontra vedvarende energi/elbiler. PERSPEKTIVERING Forståelsen for kompleksiteten i begrebet informationskompetence må nødvendigvis ændre lærerens læringsmål og didaktiske overvejelser samt lærerens rolle overfor eleverne. (også elevernes og forældrenes syn på lærerrollen). Informationskompetence er, selvom det er et komplekst begreb, kun den nuværende repræsentant for et foranderligt samfund… I morgen er det noget andet. Derfor vigtigt med en lærende organisation.

Hvis vi skal være med til at (ud-)danne eleverne til et hastigt omskifteligt samfund og en fremtid, som bliver stadigt sværere at forudsige, er det nødvendigt med en organisation, som er gearet til denne omskiftelighed, altså den lærende organisation. Husk videnssamfund kontra læringssamfund – Heartgraves.

KONKLUSION Læringscenteret er en vigtig faktor i udviklingen af en ændret lærerrolle.

- På skolerne dominerer stadig en didaktisk rutine med udgangspunkt i faktaviden og emnearbejde

[1] Professor Mads Hermansen [2] Piaget [3] Piaget [4] Professor Mads Hermansen [5] Pædagogikprofessor Per Fibæk Laursen [6] skole 2.0 side 19 [7] [8] nye vidensmedier side 15